Varsågod.
Nästa gång får du inte så bra pris. Italienarna ruinerar mig.
Med det du betalar har vi nästan inte råd med gödsel.
- Nästa år blir det kikärter igen. - Då får vi inte dricka tillsammans.
Varför låter du så där? Varför detta skällande?
Jag tänker inte stjäla din flock.
Flytta dig.
Låt bli brödet!
Du tycker alltså att vi ska dela på det här lilla?
Och jag, då? Vad ska jag äta då?
- Mina herrar! - God dag.
- Vad har du gjort i dag, då? - Jag har gått en tur på kullarna.
- De är fulla av brunkol. - Mycket intressant.
- Jag såg en hjord utan herde. - Puckelryggens dotters hjord?
Jag har inte sett henne sen fadern dog.
Jag har sett henne. Hon är vacker!
Hon brås på mor sin.
- Han fick ändå en vacker dotter. - Vem var puckelryggen?
Du kände honom inte. Det var innan du kom hit.
En intellektuell från stan, som ville bli bonde.
- Han var en tokstolle. - Nej då.
Jag menade inte att han var dum utan att han var oförnuftig.
Att han kunde få tusentals kaniner genom att multiplicera på papper.
Det fanns ju inte vatten på gården! Går det bra med nejlikorna?
Högtiderna är mest lönsamma. Julen, och påsken också.
- Och dödsfall, väl? - Ja, det tjänar man bra på.
Tack.
Ett brev.
"Min lilla dotter. Nu spelar vi A'l'da' i Bordeaux."
"Jag har en liten roll, men jag är så nöjd och glad."
"Vore du hos mig, skulle jag nästan vara lycklig. Din tillgivna mor."
Du kan inte stanna här för gott. Du bör följa med din mor.
Ingen hare, kanin eller rapphöna. Var gömmer de sig i dag?
Eller har jag blivit blind? Nästa gång tar jag bagarens hund.
Den haren ska jag ha!
Galinette!
Klockan är fem. Det var en rejäl siesta.
- Jag har nog bränt mig lite i solen. - Nej då, du är inte röd.
Kom. Hon är döv, men gissar sig till allt. Detta angår bara oss två.
Du har fyllt 30 år och du är den siste Soubeyran.
- Ska du börja nu igen? - Låt mig fortsätta. Skyll dig själv.
Jag fortsätter tills du förstår. Vi var den största familjen här.
- När farfar hade fest... - Var det 30 personer vid bordet.
Och alla i Soubeyran-släkten hade guld gömt hemma hos sig.
- Folk var vördnadsfulla. - Skyll inte på mig. Det är ödet.
Det finns inget öde!
Bara oduglingar pratar om ödet. Det som hände är de gamlas fel.
Av stolthet och för pengarnas skull gifte de sig bara med varandra.
Det är osunt för kaniner och inte bra för människor.
Och det gav oss två idioter och tre självmord.
Och här sitter vi två.
Jag räknas inte längre. Du utgör Soubeyran-familjen nu.
Ber du mig att gifta mig? Varför är inte du gift?
Det låg inte för mig.
Jag funderade ju på det, men jag åkte till Afrika som soldat.
Och när jag kom tillbaka...
Hade nån gett mig ett barn, skulle jag ha gift mig.
Men det blev inte så.
Jag var som ett fruktträd som blommar men inte bär frukt.
- Då vill du att jag ska gifta mig? - Det måste du.
- Men varför? - Varför? Och det frågar du!
Och vår skatt, då? Sedlar blir ju bara råttmat - detta är rent guld.
Guldmynt! Förstår du? Och det är jag som har dem.
Besparingar och arbete ligger bakom. Och det ska vi bara kasta bort?
- Visst inte. Jag älskar guld. - Då låter du det inte bli herrelöst.
- Det är inte så lätt att få familj. - Jag har pratat om det i tio år!
Ja, men inte så allvarligt som nu. Och du bör låta mig få välja själv.
- Har du nån i tankarna? - Kanske.
- Vill du inte säga vem det är? - Jag har fått för mycket sol i dag.
Jag ska säga det, men vänta lite.
Visst, jag tycker om det jag hör.
Jag ber dig bara: När du väljer kvinna - tänk på barn.
- Vad menar du med det? - Låt dig inte förföras av skönhet.
Välj breda höfter och långa ben. Se på henne som på ett avelssto.
- Om hon dessutom är vacker, då? - Då är det inget hinder.
Är hon en skönhet får jag njuta av att se på' henne.
Kom nu!
Alltid är det samma som jobbar! Vattnet är ju till alla.
Det är väl inte hela världen att rengöra här varje halvår.
- Ja, man vill ju ha rent vatten. - Grönsakerna vill också ha det.
Det klibbar inte. Det har samma färg som lera.
Det är bauxit. Det innehåller järn och aluminium.
- Varifrån kommer det, tro? - Det kommer när det har regnat.
- Det lägger sig här. - Regnar det på natten...
- ...blir mitt källvatten rödaktigt. - Det är järnoxid som ger den färgen.
- Är det skadligt? - Nej, tvärtom.
- Hur ligger din källa till? - Vad menar du?
- Högre upp eller längre ner än här? - Det är svårt att säga.
- Jag tror den ligger högre upp. - Då rinner byns vatten samma väg.
- Klockan är tio. - Jag lovade vatten före tolv!
- Klockan är inte tolv än. - Det tar en timme på sig till byn.
- Jag har ett möte på rådhuset. - Låt inte borgmästaren vänta.
- Nån kastar sten på oss! - Det var som en liten blixt.
- Du har druckit för mycket vin. - Jag har bara druckit kaffe i dag.
- Min kniv... Jag hade tappat den. - Här?
- Det är första gången jag är här. - Det är nog herdeflickan.
- Var är hon? - Herdeflickan? Menar du Manon?
- Ja, dottern till puckelryggen. - Gömmer hon sig där uppe?
- Jag vill tacka henne. - En annan gång.
- En liten puss skulle vara snällt. - Jag drömde om henne häromnatten.
- Jag kysste henne. - Lät hon dig göra det?
I drömmen är det sällsynt att kvinnor motstår mig.
- Ska du inte äta? - Jag är inte hungrig.
- Du ser inte så pigg ut längre. - Jag tappar aptiten av giftet.
- Vilket gift? - Ohyremedlet till nejlikorna.
- Jag kan ta hand om det. - Nej, det måste göras på natten.
Ämnet tål inte dagsljus. Då förlorar det effekten.
Du sover ju inte på dagarna heller och är inte hemma. Vad gör du?
Jag jagar och vandrar omkring. Jag rensar lungorna med frisk luft.
- Ohyremedlet irriterar mig. - Bra för blommorna men inte för dig.
Du måste äta och sova. Vill du till doktorn?
Nej, Papet. Det ordnar sig.
Jag äter ju.
Hon ska till Aubagne och sälja mina trastar.
Han är galen.
- Vem är det? - Det är jag.
- Du är galen, ja. Vem är kvinnan? - Vem då?
Kvinnan du träffar i Aubagne. Vad gör du med fåglarna?
Du pratar med dig själv. Har du blivit galen, eller?
Är du förälskad?
Det är en riktig sjuka, det. Säg vem det är.
Du vill inte säga det. Då måste det vara en gift kvinna.
Ja, ja, ja - hon är gift... Hon är gift!
- Öppna, din idiot! - Nej!
- Vi pratar genom dörren. - Varför det?
När jag inte ser dig, säger jag kanske nåt.
Du är lika korkad som din stackars far.
- Vad vill du säga till mig? - Du får ställa frågor i stället.
- Säg vem det är. - Nej, det säger jag inte.
- Är det en flicka från stan? - Nej, tvärtom.
Bra. Känner jag henne?
- Egentligen inte. - Egentligen inte?
Du skulle förstå vem det är, så jag säger det inte!
- Jag känner henne alltså. - Där ser du. Jag säger det inte!
- Varför inte? - Därför!
Därför att det är min hemlighet.
Min första kärlek.
Behåll den, då! Ajöss!
- Nej, jag vill prata om henne. - Jag vet ju inte vem det är.
Men jag vet det, och jag vill prata.
- Har du gått, Papet? - Nej, jag rullar en cigarett.
- Vill du gifta dig med henne? - Ja, men hon vill nog inte.
- Varför inte? - Hon är vacker och jag är ful.
- Är hon förmögen? - Inte särskilt.
- Har hon god hälsa? - Ja, hon är stark som en häst.
Hon kan luckra upp kring nejlikorna bättre än jag.
- Och så har hon utbildning. - Hur vet du det?
Hon läser böcker för jämnan.
Det är inte alls bra med fattiga flickor som läser.
Vackra kvinnor kan vara oseriösa. Tror du att hon är ärlig?
Ja, Papet. Som ett helgon! Hon skulle få mig att må som en prins.
- Men hon vill inte ha mig. - Ingen fattig avvisar en Soubeyran.
Då är hon heltokig.
Om hon sa ja, skulle du samtycka då?
Först måste jag veta vem det är. Öppna dörren, din tok, och säg det!
Nej, jag öppnar inte. Jag måste tänka.
Jag tror att jag ska säga det. Men du måste svära...
- ...att du inte säger det till nån. - Som du vill.
Svär vid släkten Soubeyran!
Ja, jag svär.
Nu måste jag bestämma mig.
Jag öppnar inte! Jag tar ut nyckel.
Lägg örat mot nyckelhålet.
Det är Manon, puckelryggens dotter.
Om 20 år tycker hon kanske att du är för gammal.
- Du känner henne inte. - Hon är som alla andra.
Men om 20 år har du fina barn. Hon är vacker, och jag samtycker.
- Har du sett henne? - Ja.
- Vad tycker du, då? - Vacker, sa jag ju.
Hon ser äldre ut än hon är - runt 18 år. Vet du vem hon är lik?
- Ingen. - Hon är lik nån som du inte träffat.
- Hon är en kopia av sin farmor. - Kände du henne?
Florette Camoins, en skönhet.
Jag är glad att få träffa er, mademoiselle.
Tack för att jag fick tillbaka den.
- Hur visste ni att den var min? - Jag såg när ni åt under trädet.
Jag är den nya läraren. Jag samlar mineraler från kullarna.
Jag vill lära eleverna om marken de lever på.
Jag trodde att ni letade guld. Jorden här är från kritperioden.
- Ni är lärd för att vara herdinna. - Jag säger bara det min far sa.
- Jag vill gärna ge er den här. - Kniv har jag. Den där är för fin.
Inte alls. En herdinna måste ha en. Den har fyra blad, nagelfil...
Och sax. Jag vet - jag har använt den.
Min första hare! Den är ung - de stora klarar sig alltid.
Det är jag som ger dig haren.
Jag har lektion halv två. Jag måste gå.
Jag lägger den på en sten. Nån blir säkert glad för den.
Hon vill inte ha din kniv.
Monsieur!
- Jag tar kniven, om ni tar haren. - Vi säger så.
Tack.
Papet?
Hur pratar man med flickor?
Några kärleksord kan jag ju inte.
Du har alltså bestämt dig till slut?
Ja, och jag måste skynda mig så att ingen tar henne för mig.
- Hur ska det gå till, då? - Jag låtsas som jag plockar svamp...
...och som om jag inte ser henne.
Ta det lugnt nu! Det verkar fattigt att vara ute och plocka svamp.
Är man rik, måste man visa det. Du får inte se ut som en trashank.
Du måste ha nya kläder. En riktig jaktkostym-
- med skinndamasker och hatt i samma färg. Och hängslen!
Ursäkta om jag stör. Jag letar efter en hare-
-som jag måste ha skadskjutit.
Är du möjligtvis inte lilla Manon, stackars monsieur Jeans dotter?
Jag ser att du inte känner igen mig. Jag har ju förändrats mycket.
Jag är Ugolin, en vän till din stackars far.
Du har också förändrats. Du har blivit en riktig fröken.
Man måste titta ordentligt för att känna igen dig.
Är det inte konstigt att vi aldrig har stött ihop?
Jag har inte tid att jaga längre. Visste du att jag odlar nejlikor?
Det har gått väldigt bra för mig. Jag har tjänat grova pengar!
Det är guldmynt som jag gömmer. Om två år har jag 50 000 franc!
Vad säger du om det? Skulle du vilja bo där igen?
Du kan hålla ett öga på nejlikorna. Lyssna på mig, Manon!
Jag vet nog varför du inte vill. Du vill inte eftersom du är stolt!
Men det kan vi ordna. Nejlikorna måste vattnas och plockas!
Jag ska betala dig. Jag ska betala dig bra!
Manon!
Det är inte för att du ska arbeta, utan för att jag älskar dig!
Manon!
Jag vill gifta mig med dig! Jag har ingen annan.
Pappa hängde sig och mamma dog i influensa. Jag har bara Papet!
Han är rik och gammal. Han ska dö!
Du får allt efter honom av mig, för jag älskar dig ju!
Jag älskar dig! Det gör mig sjuk. Jag såg när du badade i pölarna.
Jag såg länge på dig, vackraste, och var rädd att göra nåt brottsligt!!
- Har du pratat med henne? - Nej, hon var nog i Aubagne.
- Gör det i morgon. - Jag måste vänja mig vid kläderna.
Du är verkligen elegant. Nästan som en jägare från Marseille.
- Ser du det jag ser? - Vilken fin trast.
- Det är nog puckelryggens dotter. - Tror du det?
Ja, det är säkert hennes hjord. Hon är nog inte långt borta.
Jag rör inte andras fällor, och hon har ju inget annat att leva av.
- Hon säljer fåglarna på marknaden. - Ja, vi har gjort henne nog ont.
- Vi hade ingen skuld i det. - Alla visste om källan på gården.
- Varför sa du inget? - På grund av Amélie.
Jag jagade ibland vid gården. Puckelryggen letade efter vatten.
En gång var han vid källan, men fick inget utslag.
Jag nämnde det för Amélie. Hon ställde till med en hemsk scen.
Man skulle inte lägga näsan i blöt, puckelryggar förde otur med sig...
- Jag måste svära att hålla tyst. - Och då sa du inget sen?
Nej.
- Ugolin och Papet är riktiga svin. - Det var vi alla i den här saken.
Papet! Min källa har slutat rinna!
Det kommer inget vatten alls. Och alla nejlikorna står ju i knopp!
- Du har ju cisternen. - Den är tom om två dagar!
Den där källan är nyckfull. Om tre månader har du vatten igen.
Nu räcker det, din galning! Vattnet kanske har runnit till nu.
Om vattnet låter vänta på sig, klarar vi av det med två mulor.
- Vattnet har slutat rinna där förr. - Det kommer inget vatten i fontänen!
Omöjligt.
- Det är nog en padda i ledningen. - Det räckte med Ugolins spratt.
- Den har inte slutat rinna på 50 år! - Jag måste titta till reservoaren.
Ingenting.
- Nu går jag. - Ta det lugnt, bara.
Monsieur Jean, du är en bra karl. Du är i paradiset.
Du ser att mina fötter är så svullna att jag inte kan gå längre.
Mulan kommer att stryka med, och fortsätter det, dör nejlikorna.
I Fadern, Sonens och den Helige Andens namn - ge tillbaka källan.
Gör det! Amen, för Guds skull!
Hallå? Ja, det är jag.
Ja, det är borgmästaren.
Och när kommer han? I morgon? Då är vi alla döda!
Vi har inget bröd!
Skörden går förlorad. Det är en katastrof!
Jag väntar honom senast i morgon. Klockan sju i rådhuset. Tack.
- I morgon kommer specialisten! - Vem då?
Han som jag har krävt att få hit. Jordbruksingenjören.
Mötet är öppnat.
- Jag har samlat till rådslag. - Detta är en katastrof!
Ja, men tack vare min insats och min telefon har en expert kommit.
Detta är jordbruksingenjören.
Jag har studerat problemet, och här är rapporten jag ska lägga fram.
Rapphöne-källan var den största och pålitligaste i området.
Den springer ut mellan två kalkstenslager.
- Det är inte en diaklastisk källa... - Det är nåt helt annat, det.
De två lagren pressar upp vattnet på det övre ogenomträngliga lagret.
Där bildas ett överskjutningstäcke som fyller reservoaren.
En ledning där förser byn med vatten med gravitationens hjälp.
Verkligen graverande!
Tillkallade av borgmästaren, med statlig fullmakt-
- har vi sökt efter olycksorsaken. Varifrån sprang källan fram?
Jag har ett värdefullt dokument.
Mycket intressant.
En studie av chefsingenjören som summerar och klargör-
- de erfarenheter som gjordes för fem år sen i detta område.
Tyvärr finns inte källan upptagen i chefsingenjörens värdefulla skrift.
Det är inte möjligt att inlemma den i Huveauns orografi.
Vad betyder detta för oss?
Springer inte källan fram i området, måste det vara längre bort.
- Jag begär ordet. - Inte nu!
Jag ska fatta mig kort: Ge oss vattnet nu och förklara sen!
Jag är inte specialist på brunns- borrning. Första teorin: Torka.
Det är möjligt att en sänkning av grundvattennivån ligger bakom.
Källan kan vara omgiven av parallella dolomitstrukturer-
- och måste då ta sig fram med ett hävertsystem. Vet ni vad det är?
- Ja, sånt som man har till vinet. - Så snart det regnar...
- kommer då grundvattnet att stiga till den normala nivån.
- Grundvattnet...! - Tänk så folk pratar om framsteg!
Ger framstegen mig vatten, betalar jag hundra franc för det!
Vänta och lyssna på resten av dumheterna.
Andra teorin: Den underjordiska bäcken har hamnat i ett hålrum.
När hålrummet är fyllt blir vattenståndet normalt igen.
- Om hur många dagar? - Kanske två dagar, kanske två år.
- Kanske hundra år. - Det är inte omöjligt.
- Tredje teorin. - Det räcker! Vad kan ni göra?
Det kommer en tankbil dagligen med 5 000 liter vatten.
- Det räcker till det nödvändigaste. - Och vad får jag till nejlikorna?
Om inte vattnet är tillbaka om en månad, vad gör vi då?
Då får ni odla mark nån annanstans.
Vad ska jag säga? Det finns byar med gott om vatten.
- Kommunstyrelsen godtar inte det. - De vet ju inget om underjorden.
- Det räcker med teorier! - Staten är just snygg.
Staten struntar blankt i er!
Ni får klara er med tankbilen.
Tankbilen kommer i övermorgon. Farväl, mina damer och herrar.
Var är chefen för vattenverket?
Vem är chef för vattenverket? Det är inte jag, men du!
- Bara för att jag är borgmästare. - Och vad är detta för nåt?
- Det är vattenräkningen. - 52 franc plus frimärke.
- Du har fått betalt. Var är vattnet? - Ingenjören förklarade orografin.
- Ja, det bör du veta nåt om. - Jag har betalt, och vill ha vatten!
En tankbil kommer varje dag. Ta med mulan och hämta 150 liter.
Jag har ingen mula, utan en åsna. Dessutom räcker inte 150 liter!
- Och jag har betalt för källvatten! - Det vattnet är också från en källa.
- Men inte från min källa! - Skrik inte så. Du tröttar ut dig.
Mina auberginer! Och mina 600 fot med stora tomater!
- Detta är force majeure. - Jag har betalt, och vill ha vatten!
- Varifrån ska vi få vattnet, då? - Få det till att komma ur röret!
Lägg dig inte i det här. Jag röstade inte på dig!
- Jag struntar i din röst! - Nu gör du oss irriterade!
Vattentjuvar!
God dag, mina herrar.
Det är min födelsedag i dag. Efter mässan bjuder jag på aperitif.
Man väljer inte sin egen födelsedag.
Jag är mycket glad över att se er alla samlade här.
Här är hela församlingen, även en liten grupp intelligenta-
- som brukar sitta på kafé. Jag säger inte var, det finns ju bara ett.
Jag nämner inga namn, för alla ser på dem.
De borde vara skamsna men har väl större lust att skratta.
Ni kommer alla med knäppta händer, som ångerfyllda syndare.
Men ni kommer för vattnets skull, för att be för bönorna-
- ropa halleluja för jordärtskockorna och hosianna för svampen!
Jag måste prata allvar om den här källan.
Jag frågar mig ständigt:
Detta vatten som vi hade i överflöd, varför försvann det?
Varför just nu när vi behöver det?
Jag läste en grekisk tragedi om pesten som bröt ut i Thebe-
- för att kungen begick ett brott, och jag ställde mig frågan:
Finns det en förbrytare bland oss?
Det är alls inte omöjligt. De grövsta brotten läser vi inte om.
Men vår gode Gud, han känner till alla.
Det är till denne okände förbrytare jag främst vänder mig.
Jag vill säga till honom: Broder!
Det finns ingen förbrytelse som inte kan gottgöras.
En uppriktig ånger utplånar allt. Jesus Kristus har sagt:
En ångerfull syndare får mer plats i paradiset än hundra rättfärdiga.
Vad du än har gjort, försök gottgöra det. Ångra dig, så blir du frälst.
Och vår källvatten kommer forsa än vackrare än förr.
Papet!
- Han såg på mig tre gånger. - Prästen har bara varit här ett år.
- Nån kan ha sagt det under bikten. - Kanske Anglade.
Han är så skenhelig av sig att han kan bikta andras synder.
- Det som bekymrar mig är den lilla. - Mig också.
- Inte höll hon väl god min? - Hon tror att jag är förbrytaren.
- Hon vet inte heller nånting. - Varför är du då bekymrad?
Jag har en känsla av att hon inte vill veta av dig.
Gratulerar.
Gratulerar på födelsedagen och skål för vår lärare!
- Vad säger ni om predikan? - Det var bara ord.
Jag tror inte att källan torrlades på Guds kommando.
Prästen verkade syfta på nåt brott som säkert nämnts under bikt.
- Alla här i byn skulle veta det då. - Han vände sig till nån viss person.
- Och till vem? - Till vem?
- Han tittade ofta på Ugolin. - Särskilt när han talade om pesten.
- Har jag pest, då? - Sånt skämtar man inte ens om!
- Kände du lukten av pastis? - Nej, jag kommer för vattnets skull.
- Jag har nåt viktigt att säga dig. - Mig?
- Du kan ge oss vattnet tillbaka. - Hur då?
Genom att gå i processionen. Gör du det?
- Då får vi aldrig tillbaka vattnet. - Du tar henne för ett helgon.
De föräldralösas bön stiger till himlen som en lärka.
- Hon är oskyldig. Bönen räddar oss. - Ja, rädda våra nejlikor!
Jag hjälper inte kriminella som stal vatten från far!
Jag förstår inte.
De förstår. De vet varför Gud straffar dem.
Vet du vem förbrytaren är?
Det är två.
De två!
Behandlas vi som förbrytare går jag hem.
- Kom. - Går ni nu, skulle folk kunna tro...
Jag struntar i vad folk tror!
Det är mitt samvete.
Kom nu.
- Kom! - Jag vill höra vad jag anklagas för.
Jag vet hur allt kan ordnas.
- Hur stal de din fars vatten? - Det är bara fantasier!
Visst ruinerades han kanske av vattenbristen.
Han hade säkert hittat vatten om han inte dött i en olycka.
Min nevö och jag såg de två ensamma kvinnorna och köpte gården.
Vi tyckte om den och ville göra dem en tjänst.
Vi letade efter vatten och hade tur nog att hitta källan.
Och det kallar hon att stjäla vatten!
Gör en god gärning, och du blir straffad.
Nej! Källan har alltid varit där, men ni täppte igen den.
- Varför skulle de ha gjort det? - För att få det för en spottstyver.
- De mördarna dödade min far. - Det är inte sant!
Jag hittade ju själv källan medan du och din mor såg på!
- På mindre än en timme? - Det var som Herren sa till Pascal:
"Du söker mig inte, om du inte vet att jag finns."
Jag har träffat Pascal en gång, och då pratade han bara goja!
Det hon har sett, tror hon inte på, men det hon inte har sett, tror hon.
Vem såg oss täppa igen källan?
- Vem såg oss göra det? - Jag såg er!
Jag såg er bägge två.
Lögnare! Vad tror du du har sett? Du skiljer inte vänster från höger.
Han kunde aldrig se skillnaden utan blev frikallad i det militära.
Jag lärde mig visst skilja på det, men det var inte lätt!
- Vi vill bara veta vad du såg. - Han måste ha drömt.
Jag drömmer aldrig. Det är nio eller tio år sen.
- Han minns inte! - Precis efter Pique-Boffigues död.
Jag gick till gården för att jaga rapphöns.
- Jag bröt mig in upp till vinden. - Bryta sig in i en död mans hus!
Pique-Bouffigue hade två gluggar där för att skjuta trastar.
- Jag satte mig där, och somnade. - Han drömde!
Jag sov, men drömde inte!
Plötsligt hörde jag nån som grävde. Jag såg att det var de där två.
Jag vågade inte röra mig. Jag såg vattnet. De täppte till källan!
- Varför sa du inget till hennes far? - Det var inte min sak.
Men Herren straffar dem med att även ta vårt vatten. Då är det min sak!
Om detta skulle vara sant, men det är det ju inte-
- ska ni veta att hon kan få allt: källan, gården, arvet, mitt liv...
Jag har sagt det till dig. Jag älskar dig så otroligt högt.
Lyssna nu på mig, Manon:
Jag tänker på dig hela tiden. Jag kan varken äta eller sova.
- Vill du inte ha mig, dör jag. - Tig med dig, din idiot.
Tänk efter lite grann. Blir inte det en fin kombination?
Ångern för det onda jag gjort dig och glädjen i att få göra dig gott?
- Ser du inte min kärlek, käraste? - Få bort honom härifrån.
- Bete dig inte som en galning. - Tänk på det, Manon.
- Jag dör av min kärlek till dig. - Kom, vi går hem.
Nej, allt är ditt fel! Om jag bara hade vetat...!
Galinette! Galinette, lille vän!
- Jag stannar och försvarar honom. - Det blir nog svårt.
Ni vet att det aldrig har funnits nån källa på gården.
Den verkliga källan var det jag som hittade.
Berätta nu allihop att det inte fanns nån källa där!
Hör noga på:
Visste ni att det var en källa där så är ni ansvariga för hans död.
Ditt gamla svin! Alla visste det ju.
Ingen vågade sätta sig upp mot en Soubeyran.
- Och han avskydde farmor. - Vem då?
- Han tålde inte Florettes äktenskap. - Var Florette din farmor?
Var puckelryggen Florettes son?
Monsieur! Papet vill att du ska komma.
Papet vill att ni ska komma.
- Ni måste komma fort. - Var är han?
- Han väntar er på gården. - Vad är det med César?
Lägg honom på bordet.
Lägg honom där.
Gå till byn.
Be den stumma att hämta vaxljus i kyrkan.
Minst sex av de största.
Och sen linnelakanet som hans mormor vävde.
Du får snickra kistan, Pamphile.
Du har ekplankor på lager.
- Jag valde dem till mig själv. - Ja, du beställde dem av mig.
Låt honom få dem.
Och jag ber er: Säg att han ramlade ner från ett träd.
Håll det hemligt i tre dagar, till efter begravningen.
Annars vill inte prästen göra det som hör till.
- Gå nu. - Jag stannar hos dig.
Nej, det är ingen vits.
Hon kunde ha gift sig med honom. Det hade varit den bästa hämnden.
Jag ger mig av. Jag orkar inte mer.
Det är inte för nejlikornas skull utan för kärlekens.
Jag förstår nu att hon inte vill. Kärleksbandet blev till en varböld.
Och när jag inför alla sa att vi kunde gifta oss, försmådde hon mig.
Hon vände sig till läraren. Hon lyssnar andäktigt på honom.
Hon längtar efter hans ord, och för honom är det naturligt.
Han vet inte hur lycklig han är. Jag skulle kunna döda honom.
Men det skulle ha smärtat henne. Jag vill inte ta honom ifrån henne.
Jag ger henne gården och allt som döljer sig där.
Det är varken hennes eller ditt fel. Det är ödet.
Se till att hålla mässa för mig. Jag måste stå till svars för källan.
Adjö, min Papet. Det gör mig ont att lämna dig, men jag kan inte stanna.
- Vet du det? - Ja.
- Vad ska du göra? - Jag vet inte.
Jag vill inte tillbaka dit. Alltför många hemska minnen.
Jag skulle alltid se honom hänga där och känna lukten av honom i huset.
Går du i processionen?
Kommer inte vattnet tillbaka, ber jag dig att göra det.
Om din far hade levat och kunnat ge dem vatten, vad skulle han ha gjort?
Jag tror att far hade velat vara deras vän.
Till hans minne måste du göra det han skulle ha gjort.
- Tror ni att det tjänar nåt till? - Man vet aldrig.
- Undrar vad jag gör om det fungerar. - Då måste jag genast bikta mig.
Det är det olyckliga. Många idioter kommer tänka som du.
Med byn full av kyrkospringare förlorar jag rådhuset.
Javisst, underverk ger då ingen bot.
Det händer nåt.
Sluta!
Det andas i röret! Det andas i röret. Det är liv där!
Ett underverk!
Ner på knä!
Ner på knä! Ner på knä, allihop!
Det är inte ett underverk. Det är bara en ren tillfällighet.
Jag kände igen dina steg.
- Du nästan ser med öronen. - Det kan aldrig ersätta det, César.
Magdans är ju vackert, men du gjorde nåt riktigt dumt där borta.
- Jag? - Ja, nästan en förbrytelse.
Jag förstår inte vad du pratar om. Jag sårades och blev vicekorpral.
- Jag tänkte på ett brev du fick. - Vad då för brev?
Ett brev som förtjänade ett svar. Men du svarade inte.
- Vem var brevet från? - Du tror att jag inte vet nåt.
- Delphine - jag svär. - Svär inte, din hedning.
- Ursäkta att det blir obehagligt. - Obehagligt?
Vi sitter utanför kyrkan och jag ser korset i kyrktornet.
Jag svär inför korset att jag inte fick nåt brev.
- Förutom från far och Anglade. - Då är det en katastrof.
- Varför det? - Svär igen på att du inte hycklar.
Jag svär. Vem skrev till mig?
Florette.
- Florette Camoins? - Du vet att det bara fanns en.
Är du säker?
Det var jag som gav brevet till brevbäraren.
Ett brev från henne skulle jag aldrig ha glömt bort.
Jag har kvar två halvt utsuddade kärleksbrev.
Och en liten kam.
Javisst... Och när jag kom hem var hon inte kvar i byn.
Hon hade gift sig med den där smeden.
Och hon hade fått ett barn.
- Hur kan brevet ha kommit bort? - Vi flyttade runt hela tiden.
Det hände att vi varken fick mat eller ammunition.
Det är mycket möjligt att brev kan ha kommit bort.
Det brevet fick jag aldrig. Då hade jag kunnat det utantill.
Om det är sant, är det ju fruktansvärt!
- Tror du att hon älskade mig? - Idiot!
Hon sa det aldrig till mig.
Inte ens efter det som hände i Anglades lada en kväll efter dansen.
Hon var sån. I brevet till dig stod det att hon var gravid.
- Va? - Du hade åkt tre veckor tidigare.
Om du skrev till pappan och lovade giftermål, skulle hon vänta.
Hela byn skulle få se brevet, och ingen skulle baktala henne.
- Är du säker? - Hon kunde inte sova.
Hon ville göra sig kvitt barnet, men det klamrade sig fast.
Därför avskydde hon dig. Hon träffade smeden på en dans.
Hon flyttade från byn. Ingen visste när barnet föddes.
Var det vid liv?
Ja, det levde... men var puckelryggigt.
Jag hör att Clairette kommer. Kom närmare, min flicka.
Det börjar bli lite kyligt. Jag får det bättre framför brasan.
Adjö, César.
Oroa dig inte - jag har aldrig berättat det för nån.
Jag ska be för dig.
Vad är det för fel, Papet? Stå inte här - kom in i huset.
Ska jag kalla på en läkare? Jag kan ringa till Ombrés.
- Nej tack, jag vet vad det är. - Ta min arm. Jag följer dig hem.
Min kära vän, du verkar då inte vara nära döden.
- Jag vet att jag går bort i natt. - Vad får dig att tro det?
Jag vill dö för att jag inte har livslust.
- Låt mig därför få bikta mig. - Självmord är en dödssynd.
Jag behöver inte begå självmord - jag bara går bort.
Käre Gud, låt inte barnet bli puckelryggigt.
Kära lilla Manon!
Notarien i Ombrés berättar för dig att du är min arvinge.
Du kommer bli förvånad, men det är Guds sanning.
Notarien ger dig alla papper, eftersom din far var min son.
Min Soubeyran som jag saknade så, men som jag inte visste vem det var.
Hade jag bara gett honom källan, kunde han ännu ha spelat munspel.
Och ni kunde alla ha bott här i familjens hus.
Ingen vet det, men jag känner skam inför allt och alla.
Det finns en som kan förklara. Det är den gamla blinda Délphine.
Hon ska berätta för dig att allt var Afrikas fel.
Jag förtjänar inte din närhet och jag vågade aldrig prata med dig-
- men kanske kan du förlåta mig nu och be en bön för Ugolin och mig.
Till och med jag känner medlidande.
Tänk att jag aldrig ville närma mig honom.
Jag fick aldrig höra hans röst, aldrig se hans ögon.
Kanske hade han sin mors ögon. Jag kunde bara se hans smärta.
Jag längtar efter att dö. Nu blir själva helvetet en njutning.
Jag träffar honom där uppe. Jag är inte rädd för honom.
Nu vet han att han är en Soubeyran och förstår att jag gjorde nåt dumt.
Jag är säker på att han inte kommer att angripa mig, utan försvara mig.
Adjö, lilla vän. Din farfar César Soubeyran.